ВИЗНАЧЕННЯ РОЛІ ВОДНЕВИХ ЗВ’ЯЗКІВ У ФОРМУВАННІ КРИСТАЛІВ КУПРУМ (II) 1,10-ФЕНАНТРОЛІН ГІДРОКСИКАРБОКСИЛАТОГЕРМАНАТІВ МЕТОДОМ ПОВЕРХОНЬ ХІРШФЕЛЬДА - Чебаненко, О.А.; Бучко, О.В.; Афанасенко, Е.В.; Сейфулліна, І.Й.; Марцинко, О.Е. (Вісник Одеського національного університету. Хімія, 2021)
Представлена робота присвячена дослідженню міжмолекулярних взаємодій комплексних сполук катіон-аніонного типу [Cu(Phen)2Cl]2[Ge(HCit)2]⋅6H2O (I), [Cu(Phen)3]2[Ge2(OH)(HTart)(μ-Tart)2]·11H2O (II), [CuCl(Phen)2]4[Ge2(OH)2(μ-Tart)2Cl2]·4Н2О (III), [Cu(Phen)3]2[(OH)2Ge2(μ-HXylar)4Ge2(μ-OH)2]·8H2O (IV), [CuCl(Phen)2]4[(OH)2Ge2(μ-HXylar)4Ge2(μ-OH)2]·8H2O (V) методом поверхонь Хіршфельда. Встановлено, що в складі сполук спостерігаються різні типи водневих взаємодій: біфуркатні, симетричні О-Н…О, С-Н…С та несиметричні за участю молекул води. Двовимірні гістограми, 2D-розгортки поверхонь Хіршфельда дозволили кількісно оцінити зв’язки в кристалах, та встановити, що найбільший внесок в загальну площу поверхонь гідроксикарбоксилатогерманатних аніонів сполук I–V вносять зв’язки H…O/O…H та контакти H…H. Визначальним для формування кристалів виявилась присутність великої кількості молекул кристалізаційної води, що приймають участь в утворенні складної системи водневих зв’язків та зміцнюють структуру, яка в іншому випадку була б нестійкою через великі розміри катіонів та аніонів.